‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- רומא, ‬ ‫מטה המועצה העליונה של הרשות השופטת -‬
‫- 21 במרץ, פסק הדין -‬
‫מוכנה?‬
‫לא.‬
‫מוטב מאוחר מלעולם לא.‬
‫כלומר, השמלה.‬
‫היא נראית טוב עלייך.‬
‫רבותיי, כולם לקום לכבוד השופט.‬
‫היום, אגף המשמעת‬ ‫במועצה העליונה של הרשות השופטת‬
‫נקרא לדון בבקשת ההשעיה ‬
‫של התובעת גוארה אלנה.‬
‫התובעת גוארה, ‬ ‫לאחר שגילתה שאנג'ליקה פטרוני, קורבן רצח, ‬
‫הייתה בתה הביולוגית, ‬
‫לא נמנעה ממילוי תפקידה כתובעת.‬
‫אגף המשמעת של המועצה העליונה מורה...‬
‫על השעייתה מתפקידה הציבורי‬
‫וקובע את יישום פסק הדין‬
‫ל-20 בספטמבר, השנה הנוכחית.‬
‫טוב...‬
‫בואו נקרא את פסק הדין.‬
‫בשם העם האיטלקי, ‬
‫לפי סעיף 530 בקוד ההליך הפלילי...‬
‫בית המשפט אסיזה...‬
‫מזכה את לינדה מונקו מהפשעים המיוחסים לה‬
‫ומשחרר אותה מהמעצר.‬
‫היא תשוחרר מיד.‬
‫זו טעות. היא האשמה!‬
‫בושה, אתם מגעילים אותי!‬
‫גב' מונקו!‬
‫-גב' מונקו, איך את מרגישה?‬
‫גב' מונקו, תני לנו הצהרה!‬ ‫-איך את מרגישה?‬
‫גב' מונקו, איך את מרגישה?‬
‫בית המשפט לא התייחס לעדות של זאיה.‬
‫הצדק נעשה. זהו יום טוב למערכת המשפט.‬
‫השאלה היחידה היא מיהו הרוצח האמיתי, ‬
‫שלמרבה הצער עדיין חופשי.‬ ‫צר לי על מאוריציו ופאולה פטרוני.‬
‫תודה על הכול. מספיק, סליחה.‬
‫האם האמיתית היא אלנה גוארה.‬ ‫מה דעתך עליה?‬
‫כמו שאומרים, "אין תגובה".‬
‫מי הרוצח, יש לך מושג?‬ ‫-תודה, מספיק.‬
‫אנחנו לא נותנים הצהרות.‬ ‫-גב' מונקו, הצהרה.‬
‫ספרי...‬ ‫-מה תעשי עכשיו?‬
‫קח אותי מכאן.‬
‫הם יחליטו בעוד חצי שנה‬
‫ובינתיים הם השעו אותי.‬
‫מה עם המשפט?‬ ‫-היא זוכתה.‬
‫אבל יש גם נקודת אור.‬ ‫-באמת?‬
‫את בחופשה.‬
‫בדיוק פרשתי לגמלאות.‬
‫ביקשתי גם לשחרר את המאבטחים שלי.‬
‫אנחנו חופשיים. אנחנו יכולים...‬
‫לנסוע לרומא. למה לא?‬
‫אני צריכה לחזור, אבל...‬ ‫אולי בפעם אחרת, אבא.‬
‫נו, לאן לקחת אותך?‬
‫תחזיר אותי לכלא.‬
‫את בטוחה?‬
‫כן, אני בטוחה.‬
‫גב' מונקו…‬
‫נעלי המזל שלך.‬
‫את רוצה לבדוק אם הכול שם?‬ ‫-כבר יש לי הכול.‬
‫כן.‬
‫תחתמי כאן, בבקשה.‬
‫היה תענוג.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה שלומך?‬
‫במקרה הטוב, בעוד חצי שנה ישלחו אותי‬ ‫למשרד הפרקליטות הנידח ביותר באיטליה, ‬
‫ובמקרה הרע אצטרך למצוא עבודה אחרת.‬ ‫-אז למה באת?‬
‫כדי לדעת עד כמה השפעתי על פסק הדין.‬
‫אני לא אמור לספר לך.‬
‫אני יודעת.‬
‫אם לא היית מביאה לי את הקבלה, ‬ ‫זה היה נגמר אחרת.‬
‫בסדר, תודה.‬
‫אבל עשית את הדבר הנכון.‬
‫זיכית אישה חפה מפשע.‬
‫תפסיקי לחשוב על זה.‬
‫אני אנסה.‬
‫- בדיקת האולטרסאונד נקבעה ל-27 במרץ‬ ‫בשעה 16:30. זה בסדר? -‬
‫- כן -‬
‫סיימת לתקן את הסירה?‬
‫לא, הפסקתי לעבוד על זה.‬
‫למה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫מה שהניע אותי היה הידיעה‬
‫שלינדה מונקו רצחה אותה‬
‫ושהיא תשלם על מה שעשתה.‬
‫גרמתי לך להאמין בזה, אני מצטערת.‬ ‫-לא, זו לא אשמתך.‬
‫אני רוצה לשחרר את אנג'ליקה מהמחשבות...‬
‫אבל אני לא יכול בלי לדעת מי הרג אותה.‬
‫אני לא יכול.‬
‫הכול בסדר?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫עצור.‬
‫אל תזוז.‬
‫אם אתה רוצה שאעזור לך, ‬ ‫אתה צריך לענות על כמה שאלות.‬
‫מהי השאלה הראשונה?‬
‫כל מה שעשית מההתחלה...‬
‫היה כדי להגיע לרגע הזה, נכון?‬
‫כן.‬
‫אי פעם תשקר לי?‬
‫מעולם לא שיקרתי.‬
‫למה להתחיל עכשיו?‬
‫זה יפגע בי מאוד.‬
‫כמה נעליים יש לך?‬ ‫-לא מספיק.‬
‫נסה למחוא כפיים.‬
‫למה?‬
‫נסה למחוא כפיים.‬
‫וואו.‬ ‫-הבית הזה מלא בסודות.‬
‫אני מרגיש שצופים בי.‬
‫אתה טועה, רק אנחנו כאן.‬
‫ואבא שלך?‬
‫מה אכפת לך ממנו?‬
‫לך לא אכפת. זה מה שמדאיג אותי.‬
‫זה נכון, ‬
‫הוא השתמש בזונות כדי...‬
‫להשיג כמה טובות.‬
‫והוא טעה כשאיים על אנג'ליקה, ‬
‫אבל הוא לא הרג אותה.‬
‫את באמת משוכנעת בזה?‬
‫כן.‬
‫זו בעיה מבחינתך?‬
‫ביקשת ממני לא לשקר לך, ‬ ‫אז כן, זו בעיה בשבילי.‬
‫אתה הולך?‬
‫לינדה, אני משוכנע שזה הוא.‬
‫אני לא רוצה להיות כאן, אני לא...‬
‫אין סיכוי שאתה טועה?‬
‫אתה לא יכול לטעות?‬
‫לא נראה לי.‬
‫את טועה כי את אוהבת אותו, אבל...‬
‫מובן שאני אוהבת אותו.‬
‫אבל אותך לא.‬
‫נחמד.‬
‫אולי אני אוהבת אותך.‬
‫בגלל זה אני מצטערת...‬
‫ואצטער אם תלך‬
‫ותשאיר אותי כאן לבד הלילה.‬
‫ואולי גם בלילות הבאים.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-אל תשאיר אותי לבד, בבקשה.‬
‫אלנה!‬
‫אני באה!‬
‫בואי תראי.‬
‫הוא היה אחד העדים המרכזיים‬ ‫במשפט נגד לינדה מונקו.‬
‫תראי.‬ ‫-לאחר שנחשד בניסיון סחיטה, ‬
‫ניקולה טומיי חשוד כעת ‬
‫גם ברצח אנג'ליקה פטרוני.‬
‫מצאו משהו שלה בבית שלו.‬
‫עדיין לא ברור באיזה כלי נשק השתמש‬ ‫או מה הייתה שיטת הרצח, ‬
‫אבל האליבי של טומיי, ‬
‫שאושר על ידי התובעת אלנה גוארה‬ ‫במשפט נגד לינדה מונקו, ‬
‫הופרך כעת על ידי ראיות חדשות.‬ ‫-זה הוא.‬
‫כך מתהווה משפט חדש‬ ‫בפרשיית רצח אנג'ליקה פטרוני.‬
‫בואו נשמע את התובע אנטוניו קפוטו.‬
‫...שאושר על ידי התובעת אלנה גוארה‬ ‫במשפט נגד לינדה מונקו, ‬
‫הופרך כעת על ידי ראיות חדשות.‬
‫כך מתהווה משפט חדש‬ ‫בפרשיית רצח אנג'ליקה פטרוני.‬
‫לא רציתי להעיר אותך.‬
‫...התובע אנטוניו קפוטו.‬
‫הראיות שנמצאו בביתו של טומיי הן מוצקות.‬
‫אנחנו בטוחים שעד מהרה תיפתר תעלומת הרצח‬
‫שזעזעה את עירנו.‬
‫כמה דיונים יהיו במשפט?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫ "תן לאלף קולות חדשות טובות..."‬
‫מה היה...‬
‫הציטוט של שייקספיר? אני לא זוכר.‬
‫הזיכרון שלי…‬
‫אבל החלק הראשון הוא החשוב.‬
‫זה היה טומיי?‬
‫אתה גילית אותו ראשון. צדקת.‬
‫ואתה צדקת בכך שבחרת ברוג'רו להגן עליי.‬
‫נו, מה אתה אומר?‬
‫גם אני זוכיתי?‬
‫כן, לפחות בינתיים.‬
‫זה מספיק בשבילי.‬
‫אז...‬ ‫-למה לא?‬
‫בוא. קח את המפתחות האלה.‬
‫הם יפתחו הרבה דלתות.‬
‫כן?‬
‫היי, אנטוניו.‬ ‫-היי.‬
‫-יש לך דקה?‬ ‫-כמובן, שבי.‬
‫תודה.‬
‫אני מניח שאת רוצה לשמוע על טומיי.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אני יכול לספר לך...‬
‫טעית בקשר לשיחות הטלפון. זה קורה.‬
‫אז הוא עזב את המסיבה ואז חזר?‬
‫כך מתברר. הרי הטלפון שלו היה כבוי.‬
‫איך הבנת שהוא עשה את זה?‬
‫התיק של אנג'ליקה.‬
‫הוא החביא אותו בקומת הביניים.‬ ‫הצוות של דה לוקה מצא אותו.‬
‫הם חיפשו ראיות לסחיטה ותראי מה הם גילו.‬
‫למה לו לשמור אותו?‬
‫מאיפה לי? אולי יש לו פטיש.‬
‫הבחור הזה מטורלל. הוא לא מדבר בהגיון.‬
‫הייתה לו התמוטטות עצבים, ‬ ‫או שהוא משחק את קלף מחלת הנפש.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫וואו, קר בחוץ.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-לא משהו.‬
‫דברי אליי.‬ ‫-שמעתי את הגרסה הרשמית, אבל מה עם השמועות?‬
‫השמועה אומרת שהוא עשה את זה.‬
‫הם אפילו מצאו את התיק.‬
‫קראת את הדוחות על טומיי?‬
‫בואי נגיד שהצצתי בהם.‬ ‫-נו?‬
‫הוא מכחיש, אבל...‬
‫הוא מבולבל. הוא סותר את עצמו שוב ושוב.‬
‫אני לא חושב שהוא עשה את זה.‬
‫לא. זו תחושת הבטן שלי.‬
‫כן, אבל היה לו חפץ בבית‬ ‫שרק הרוצח יכול היה להשיג, ‬
‫והקבלה מוכיחה‬ ‫שלינדה הייתה בפנים באותו זמן.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל האמת היא שאני כל הזמן תוהה‬ ‫מה לעזאזל קרה באותו לילה.‬
‫לדעתי, ברונה יודע.‬
‫אז דברי איתו.‬ ‫-למה לו לדבר איתי?‬
‫הוא השיג את מה שהוא רצה.‬
‫תנסי. תסמכי עליי.‬
‫אפשר לסמוך עליך?‬
‫היי... מתי טעיתי אי פעם?‬
‫זו לינדה.‬
‫זה חדר הישיבות.‬
‫נחמד, נכון?‬
‫מתנה בשבילך.‬
‫איזה יופי.‬
‫מה זה?‬ ‫-תפתח.‬
‫נתת לי פיג'מה?‬
‫תחשוב כמה טוב הוא ייראה על הדלת.‬
‫אבל אם תתלה אותו, ‬ ‫אתה צריך מחווה סמלית.‬
‫ככה?‬
‫ככה אתה מתייחס למי שמביא לך עבודה?‬
‫רוג'רו, כל מה שרצית נמצא כאן.‬
‫אין יותר רציחות, אין יותר דם, ‬ ‫יש רק המון כסף.‬
‫די, רוג'רו, ‬
‫בוא נשלים.‬
‫תראה איזה יופי.‬
‫תחשוב כמה כיף נעשה כאן ברומא, עיר הולדתי.‬
‫כן, נוכל בהחלט.‬
‫בתנאי אחד.‬
‫אתה יודע שאני שונא תנאים.‬
‫אבל כיוון שזה אתה... דבר.‬
‫אתה לורנצי החדש, זה שמתקן דברים.‬
‫לורנצי היה שם באותו לילה.‬
‫הוא הרג את אנג'ליקה פטרוני בהוראת מונקו, ‬
‫ואז לקח מזכרת למקרה שיצטרך לשתול אותה‬ ‫במקום כלשהו ובזמן כלשהו.‬
‫עשית את זה?‬
‫אתה באמת חושב‬ ‫ששתלתי את התיק בבית של הלוזר?‬
‫תענה רק כן או לא.‬
‫הכרת את המקום, היית שם.‬
‫אתה פרנואיד.‬ ‫-אולי.‬
‫אבל אם אני מצטרף למשפחה, ‬ ‫אני צריך לדעת מיהם בני המשפחה.‬
‫לא שמתי שם את התיק.‬
‫ואין קדושים במשפחה הזאת, ‬
‫אבל גם אין רוצחים.‬
‫רוג'רו, תביט סביבך.‬
‫תראה את המשרד.‬
‫זה כל מה שרצית. החלום שלך התגשם.‬
‫תיהנה מזה.‬
‫זו רק נקודה קטנה, ‬
‫אבל כבר אפשר לשמוע את הלב.‬
‫באיזה חודש אני? את יודעת בדיוק?‬
‫כן, שישה שבועות.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫נלך?‬ ‫-לאן?‬
‫הרגע הגיע.‬
‫איזה רגע?‬
‫שבו נגלה אם את עדיין מפחדת ממים.‬
‫בואי.‬
‫אבל למה?‬ ‫-כי ככה אמרתי. תני לי יד.‬
‫קדימה.‬
‫שימי פה רגל.‬ ‫-רגע.‬
‫איך הולך?‬
‫בסדר.‬
‫אבל בבקשה, שוט לאט.‬
‫זה לא היה כל כך קשה, נכון?‬
‫כן, כלומר…‬
‫כולם צריכים להתגבר על הפחדים, ‬
‫במוקדם או במאוחר.‬
‫אולי אתה צודק.‬
‫אבל עוזר גם לחיות איתם ולא לשכוח.‬
‫זה עוזר לי להבין מי אני.‬
‫יש שתי דרכים לראות את זה.‬
‫שתי דרכים לחיות את זה.‬
‫היא החזיקה אותנו יחד.‬
‫ועכשיו כשהיא איננה…‬
‫אבל אהבנו זה את זה, לא?‬
‫מאוד.‬
‫נפרדתי מסטפנו.‬
‫אני צריכה להתחיל מחדש, לבד.‬
‫אני מפסיקה לברוח.‬
‫ואת רוצה להתחיל מחדש כאן?‬
‫כאן היא הייתה ברגעיה האחרונים.‬
‫רציתי לחזור לכאן איתך כי...‬
‫חזרנו למצב שהיינו בו לפני שנים, ‬
‫ואני רוצה לספר לך משהו.‬ ‫-מה?‬
‫זוכר מתי הייתה הפעם האחרונה שהיינו כאן?‬
‫כמובן, את מתכוונת ש...‬
‫לא במקרה הזמנתי בירה לא אלכוהולית.‬
‫טוב, אלה חדשות טובות.‬
‫מי האבא?‬
‫אני לא יודעת, ואלה חדשות פחות טובות.‬
‫סיפרת למישהו מהם?‬
‫בוא נגיד שיש להם זכות‬ ‫לא לדעת את זה בינתיים.‬
‫איזה בלגן.‬
‫טוב, יש הבדל בין הפעם הזו לקודמת.‬
‫שאני מבוגרת יותר?‬
‫שאת בטוח תשמרי אותו.‬
‫נכון.‬
‫לא! זה עליי.‬ ‫-אל תחשבי על זה אפילו.‬
‫כבר החלטתי. אני אשלם.‬
‫סלח לי לרגע.‬
‫סליחה, השעה 19:22,‬
‫אבל בחשבון כתוב 20:22. למה?‬
‫זה מכוון לפי שעון קיץ, ‬ ‫אנחנו לא מעבירים לשעון חורף.‬
‫מה את עושה כאן?‬ ‫-הטלפון שלך כבוי.‬
‫אני בהפסקה.‬
‫רצית להחמיא לי?‬
‫לינדה זוכתה בגלל ראיה שמסרתי לוונטורה.‬
‫מצאתי בארנק שלה קבלה מהבר של פלאצו דל טה.‬
‫כתוב בה שהיא קנתה משקה במהלך 11 הדקות, ‬
‫אבל הראיה הזו שקרית.‬
‫גיליתי הרגע. השעה בקבלה לא נכונה.‬
‫לינדה שתתה בסביבות 23:00, כשהיא הגיעה.‬
‫אז מה?‬ ‫-היא זוכתה רק מהסיבה הזו.‬
‫רציתי שתדע, כי אתה גר איתה עכשיו.‬
‫זה לא עניינך.‬
‫לינדה רצחה את אנג'ליקה, ‬ ‫ואבא שלה מחפה עליה.‬
‫כמו שאמרתי מההתחלה.‬ ‫-המשפט הסתיים, אלנה.‬
‫לא בשבילי.‬
‫תגיד לה שהראיה הוכיחה את האליבי שלה‬ ‫ותראה איך היא מגיבה.‬
‫או שאתה מפחד לעשות את זה?‬
‫היי.‬
‫אני שמחה שחזרת.‬ ‫אני לא מסוגלת להישאר פה לבד.‬
‫אני כאן.‬
‫אתה יכול לעזור לי?‬
‫תודה.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כמובן.‬
‫רוצה לספר לי?‬
‫מה?‬
‫לאן תיקח אותי לארוחת ערב.‬ ‫זו ארוחת הערב הראשונה שלנו.‬
‫אני לא רוצה להרוס את ההפתעה.‬
‫את נראית נפלא.‬
‫גם אתה.‬
‫את מוכנה?‬ ‫-כן.‬
‫נו?‬
‫לא, זה נפלא. זה ענקי.‬
‫יש לי משרד גדול‬
‫עם מקום לשותפים נוספים, אז... נראה.‬
‫זה מוצא חן בעיניך או לא?‬
‫מובן שכן. למה את שואלת?‬
‫אני לא יודעת. ‬
‫אתה בטוח שהכול בסדר?‬
‫לא, האמת שלא.‬
‫את אלגנטית מדי בשביל המקום הזה.‬
‫באמת, זה לא מתאים.‬ ‫-לא, זה בסדר. זה בדיוק בשבילי.‬
‫תודה על שהבאת אותי לכאן.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-זה לא היה ברור.‬
‫בבקשה. חציל בפרמז'ן, המומחיות שלנו.‬
‫אולי יום אחד תוכלי ללמד אותי את המתכון.‬
‫אני לא מדהימה במטבח, אבל אני יודעת להשקיע.‬
‫כן, כמובן!‬
‫היא נחמדה.‬
‫כי היא מקווה שזו מערכת יחסים רצינית, ‬ ‫סוף סוף.‬
‫זה נכון?‬
‫לא חשבתי שאוכל להיות מאושרת שוב.‬
‫מה שמצחיק זה שלפעמים‬ ‫אפילו אני לא מבין את זה.‬
‫ביי. בכל אופן, הם מחבבים אותך מאוד.‬
‫באמת?‬
‫לא!‬ ‫-נפצעת?‬
‫לא. הנעליים שלי נשברו.‬
‫טוב, נזרוק אותן.‬
‫לא, אלה נעלי המזל שלי.‬
‫טוב, יש לך עוד הרבה.‬ ‫-לא! נתקן אותן.‬
‫אשמור אותן, כי הן מביאות מזל טוב.‬
‫אני יחפה!‬ ‫-המכונית קרובה לכאן.‬
‫האבנים מכאיבות.‬ ‫-רגע.‬
‫אז... לא, תפסתי אותך.‬ ‫-אני מאבדת את שיווי המשקל.‬
‫בבקשה, גברתי.‬
‫את יודעת למה...‬
‫למה זוכית במשפט?‬
‫כי אתה עורך דין טוב.‬
‫אלנה גוארה מצאה קבלה‬
‫שהוכיחה שהיית בפנים...‬
‫בחצות.‬
‫כל הכבוד לה.‬
‫אשלח לה פרחים.‬
‫למה סיפרת לי את זה?‬
‫לא רצית שאספר?‬
‫אתה לא סומך עליי.‬
‫זה לא העניין.‬
‫פשוט נראה לי ש... את צריכה לדעת את זה.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כמובן.‬
‫הלו?‬
‫יש לך רגע?‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫כמה פעמים עברת על העובדות?‬
‫כל דקה, כל יום, ‬
‫ואפילו היום, במשך שנה.‬
‫כשחקרתי את קלאודיו, ‬
‫תהיתי למה הוא ואנג'ליקה‬ ‫הפסיקו להתקשר זה לזו‬‫ ‬‫בנובמבר.‬
‫לאנג'ליקה היה טלפון נוסף, לא ניתן לאיתור, ‬
‫מאז נובמבר, כשהם הקימו את רשת הסרסרות.‬
‫היא השתמשה בו כדי לדבר איתו, ‬
‫אבל בשלושה במרץ, הטלפון הרגיל שלה‬ ‫והטלפון של קלאודיו היו באותו אזור, ‬
‫באותו הזמן.‬
‫אני צריכה לספר לך משהו.‬ ‫-בשעה 19:20.‬
‫אני בהיריון.‬ ‫-היא רצתה לפרוש.‬
‫היא גילתה שהיא בהיריון.‬ ‫-כל הכבוד לך.‬
‫אתה חתיכת חרא!‬
‫אני יודעת שלא אכפת לך, ‬ ‫אבל אני אשמור את התינוק.‬
‫לא אעשה את מה שעשו לי!‬
‫למה, מה עשו לך?‬ ‫-אני מאומצת.‬
‫אתמול פגשתי את אבי האמיתי.‬ ‫-מה?‬
‫רוצה לדעת עוד?‬ ‫אמי האמיתית היא עורכת דין.‬
‫אולי אספר לה כמה דברים?‬
‫את לא יכולה.‬
‫אתה תראה!‬
‫אולי זה היה ככה, ‬
‫קלאודיו רוצה שהיא תעשה הפלה, ‬ ‫אבל לא מצליח לשכנע אותה.‬
‫הוא מתקשר למונקו.‬
‫הוא זה שניהל את רשת הסרסרות.‬
‫קלאודיו היה רק נער השליחויות שלו.‬
‫מונקו לא הרשה לאנג'ליקה להתנער מלקוחותיה.‬
‫כן, פגשתי אותה. היא יצאה מדעתה.‬
‫אתה לא מבין, ‬ ‫היא תתקשר לעורכת דין. מה נעשה?‬
‫מונקו מבין את המצב, ‬
‫ובינתיים אנג'ליקה נכנסת לפלאצו דל טה.‬
‫אולי היא פוגשת את טומיי‬ ‫ואומרת לו שהוא לא יקבל ממנה שום דבר‬
‫כי למחרת המשחק יסתיים, ‬
‫והוא יוכל להגיד מה שהוא רוצה.‬
‫חכי!‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫אני אחשוף את כולכם, את מבינה?‬
‫לא אכפת לי! לוזר.‬
‫זו עוד סיבה בשבילו‬ ‫לסחוט את קלאודיו באותו לילה.‬
‫לינדה ואנג'ליקה נפגשות בפנים‬ ‫ואז זה קורה בחוץ, ‬
‫בחלק האחורי של הבניין, שאינו נגיש לציבור.‬
‫בחצות, פחות או יותר.‬
‫היא רוצה לעזוב ולא לחזור.‬
‫נמאס לה.‬
‫לינדה רואה אותה יוצאת מהאולם…‬
‫וקולטת משהו.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫שאלתי אותה את השאלה הזאת.‬
‫אמרתי לה שהצלת אותה.‬
‫שהקבלה הוכיחה שהיא הייתה‬ ‫בתוך הבניין בחצות, לא בחוץ, ‬
‫והרגה את אנג'ליקה.‬
‫ולרגע, ממש לשבריר שנייה, ‬
‫היא הייתה מופתעת.‬
‫הלו?‬ ‫-איוואן?‬
‫אנג'ליקה, איפה את?‬
‫טומיי הולך למלון כדי לסחוט את קלאודיו...‬
‫את צוחקת?‬ ‫-שמעת אותי, לך!‬
‫...ואנג'ליקה מגרשת את זאיה.‬ ‫-אנג'ליקה!‬
‫קולומבו שומע אותן מתווכחות...‬
‫אנג'ליקה, אני רק רוצה לדבר איתך.‬
‫אנג'ליקה! בואי הנה, כלבה!‬
‫קדימה, בוא נלך.‬
‫אני חושב שמונקו נתן הוראה ללורנצי, ‬
‫בזה טעית מלכתחילה.‬
‫לורנצי לא הגיע מאוחר יותר, ‬ ‫הוא כבר היה שם, ‬
‫וחיכה שהיא תצא כדי להרוג אותה.‬
‫הוא חיכה לה בחוץ, בפארק, ‬ ‫ליד הקטנוע של אנג'ליקה, ‬
‫אבל לא ציפה שמישהו אחר ירצח אותה‬
‫כשהוא היה אמור לעשות את זה.‬ ‫הבת של הבוס שלו.‬
‫ניסיתי כמה פעמים לדמיין‬ ‫על מה הן דיברו, ‬
‫אם אנג'ליקה התגרתה בה או פשוט פחדה.‬
‫לעולם לא נדע.‬
‫אנג'ליקה, אני רק רוצה לדבר איתך.‬
‫אנג'ליקה!‬
‫בואי הנה, כלבה!‬ ‫-מה את רוצה ממני?‬
‫מה את רוצה מבעלי?‬
‫כסף? כמה אתה רוצה? תגידי לי כמה.‬
‫מי את חושבת שאת?‬
‫אולי היא דחפה אותה, ‬ ‫אולי אנג'ליקה מעדה ונפלה.‬
‫למה אתה חושב ככה?‬
‫על הגופה של אנג'ליקה לא היה שום סימן.‬
‫לא היו סימנים לכך שהן רבו, ‬ ‫לפחות לא באופן אינטנסיבי.‬
‫ואיך שהיא נהרגה, ‬
‫היא הייתה צריכה לשכב על האדמה כשהיא נפגעה.‬
‫למה?‬
‫כלי הרצח.‬
‫הקופסה...‬
‫נסגרה בליל המעצר של לינדה‬ ‫ולא נפתחה מאז.‬
‫מי את חושבת שאת?‬
‫אני בהיריון, כלבה.‬
‫אבא…‬
‫היא נעלה את הנעליים האלה‬ ‫בפעם הראשונה שחקרתי אותה.‬
‫וגם בהמשך החקירה.‬
‫היא חלצה אותן בכניסה לכלא, ‬
‫והן נשארו שם.‬
‫שנה שלמה.‬
‫עקב בגובה 12 ס"מ.‬
‫דק וחד.‬
‫אני לא חושב שזה היה מתוכנן מראש, ‬ ‫ובכל מקרה, זה מה שקרה.‬
‫ואז היא התקשרה לאביה.‬
‫הוא התקשר ללורנצי, ‬ ‫שהגיע כמה דקות לאחר מכן.‬
‫אז לורנצי הוא זה שהשליך את הגופה למים.‬
‫אני חושב שכן.‬
‫תני לי את הנעל!‬
‫לכי מכאן. אני אטפל בזה. קדימה!‬
‫לורנצי ניקה את זירת הרצח.‬
‫הוא לקח את התיק של אנג'ליקה‬ ‫וידע שהוא יהיה שימושי.‬
‫אבל הוא לא ראה את בדל הסיגריה באגרטל.‬
‫לא, הוא היה עסוק מדי בטיפול בגופה.‬
‫זה מסביר למה על לינדה לא היו עקבות‬ ‫כשחזרה למסיבה.‬
‫אבל אלה רק תאוריות.‬
‫זה מעבר לכך.‬
‫העקב שלה נשבר.‬
‫הצעתי לקחת את הנעליים שלה לתיקון.‬
‫הזמנתי זוג חדש.‬
‫זה כלי הרצח, אלנה.‬
‫החומר נקבובי, ‬
‫נשארים עליו חומרים‬ ‫גם אם שוטפים אותו פעמים רבות.‬
‫ה-DNA של אנג'ליקה נמצא על העקב.‬
‫עשיתי השוואה במעבדה.‬
‫זה לא היה אפשרי‬ ‫בלי ה-DNA שהשגתי כדי לדפוק אותך.‬
‫מתברר שהוא היה שימושי.‬
‫הכול היה מושלם אצלי, העבודה, האהבה...‬
‫אז למה שאלת אותה את השאלה הזאת?‬
‫אני לא אוהב שעושים ממני צחוק.‬
‫על מה את חושבת?‬
‫על היום שבו מצאו את הגופה.‬
‫הוזמנתי להרצות על המקצוע שלי‬ ‫בפני תלמידי כיתה ה'.‬
‫אמרתי שצריך לדבוק בעובדות‬ ‫כדי להימנע מהטיה רגשית.‬
‫אחרת לא הייתי טובה בגילוי האמת.‬
‫את עוד מאמינה בזה?‬
‫ברגע שאבין את זה, ‬ ‫אדע אם אני רוצה להמשיך להיות תובעת.‬
‫אם יתנו לי, כמובן.‬
‫יש לך ספק?‬
‫יופי! טוב מאוד.‬
‫אני חושב שזו נקודת התחלה מצוינת‬ ‫לשארית חייך.‬
‫ואתה? מה התוכניות שלך?‬
‫אחרי שזרקתי לפח הזדמנות של פעם בחיים?‬ ‫אין לי תוכניות.‬
‫אבל פתרתי את התעלומה.‬
‫ "פתרתי את התעלומה." אנחנו פתרנו.‬
‫גם אני מילאתי את חלקי.‬
‫בסדר, פתרנו יחד.‬
‫מה המועד האחרון לערעור?‬